SIBO, una disbacteriosi autoimmune?
Avui en dia, es més fàcil tenir SIBO que no tenir-ne, per això és tant freqüent.
SIBO, concretament vol dir sobrecreixement bacterià a l’intestí prim, però veurem que també pot ser un sobrecreixement d’arquees i llavors seria un IMO, que provoca un sobrecreixement del gas metà que altera la motilitat i genera estrenyiment. (Dr. Pimentel. Cedars-Sinai Medical Center)
Et senten malament els aliments que porten sofre com l’all, la ceba o el porro?. O bé els làctics i les carns de mamífers, els llegums, els cereals, el vi o la cervesa?, llavors podria ser que tinguis un SIBO de sulfur d’hidrogen (H2S).
També tenim el SIFO, quan la infecció és provocada per un sobrecreixement de les càndides.
Moltes vegades el que trobem al duodè-intestí prim és una infecció provocada per la Giardia-lamblia intestinalis, un paràsit-protozoo, que pot donar diarrea líquida, còlics estomacals, inflor, nàusees, gasos i pèrdua de pes.
A l’intestí prim hi habiten menys quantitat de microorganismes que a l’intestí gruixut, molts d’aquest poden estar sobrecrescuts i els detectem amb l’escàner de Bioressonància, però quines són les causes d’aquest sobrecreixement?
CAUSES DE SIBO
Qualsevol cosa que alteri l’equilibri del cos, ja sigui una hipoclorhídria (una pèrdua d’àcids gàstrics a l’estómac), un excés àcid gàstric, un dèficit d’enzims pancreàtics o biliars pot produir un sobrecreixement bacterià a l’intestí prim.
Fàrmacs, antibiòtics, inhibidors de la bomba de protons, com l’omeprazol que provoca una hipoclorhídria, un dèficit d’absorció de B12 i anèmia, post Helicobacter Pylori sinó s’ha refet la mucosa de l’estómac, endometriosi, afectació de la mucosa intestinal (pèrdua d’enzims als cilis per dèficit de lactasa per exemple), alteracions del sistema immune, paràsits, hipotiroïdisme (disminueix els àcids gàstrics a l’estómac), diabetis, disfunció vàlvula ileocecal, exposició al níquel dels aliments, l’estrès provoca una fatiga adrenal i fa augmentar la E.Coli patògena, infeccions, celiaquia, disfuncions hepàtiques, intervencions quirúrgiques com gastrectomia, tot això pot produir un SIBO.
La malaltia celíaca, la malaltia inflamatòria intestinal, la fibriomalgia s’associen a SIBO, de fet moltes vegades una intolerància a un aliment és un SIBO no diagnosticat.
SIBO COM PATOLOGIA AUTOIMMUNE
Recents investigacions del Dr.Pimentel, han vist que quan hi ha bacteris patògens com Escherichia Coli, C. Jejuni, Salmonella, Shigella o altres infeccions que provoquen les gastroenteritis, es poden transformar en una toxina bacteriana que el sistema immune quan la detecta produeix uns anticossos contra aquesta toxina i resulta que aquesta toxina s’assembla a un proteïna anomenada vinculina. La vinculina és una proteïna fonamental en la formació del citoesquelet i la integritat cel·lular. Això ja provoca un dany autoimmune.
Aquests anticossos antivinculina van a atacar a les cèl·lules intersticials que són unes cèl·lules del sistema nerviós entèric fonamentals per la motilitat intestinal. Això farà que disminueixin els complexos motors migratoris que són els escombriaires de l’intestí i només actuen durant els períodes que no mengem, sempre i quan deixem reposar l’intestí 4 hores entre àpats, i s’encarreguen de netejar les restes de la última digestió, si aquests disminueixen per l’autoimmunitat i no poden fer aquest escombrat s’agreuja aquest sobrecreixement de bacteris.
S’ha vist que quan hi ha anticossos antivinculina, aquests no només s’han trobat augmentats en SIBO o en intestí irritable sinó que també afecta a la glia, al sistema nerviós entèric de l’estómac.
En aquest casos és recomanable fer peròxid de magnesi per netejar els intestins i te un efecte antibiòtic, durant 1 setmana al mes com a molt i sempre per recomanació d’un professional de la salut.
CONSEQÜENCIES DEL SIBO
Independentment que hi hagi presència d’anticossos anti vinculina hi haurà un dany a la barrera epitelial degut a l’excés de bacteris patògens, això estimularà la resposta immunitària tant innata com adaptativa i crearà un ambient inflamatori a més del dany a la mucosa intestinal.
I QUINS SIMPTOMES PODEM TENIR?
L’excés de bacteris farà que fermentin abans els carbohidrats, que ho haurien de fer al colon ascendent i no a l’intestí prim.
Aquesta fermentació pot produir distensió i inflor abdominal, dolor perquè s’estimulen els mecano receptors, nàusees i excés de gasos.
També es produirà aigua i pot haver diarrea, inflor immediata després de menjar, si són bacteris sobrecrescudes (SIBO de hidrogen).
Si són bacteris metanógeniques i hi ha arquees (IMO), és més freqüent l’estrenyiment. Aquestes produeixen metà, hi pot haver obesitat, la inflor ve més tard i es relaciona amb la disbiosis bucal i amb un ph àcid.
Si hi ha una alteració en la conjugació d’àcids biliars, no s’absorbiran bé les vitamines liposolubles i pot donar una deficiència en aquestes vitamines, A, D, E, K, ho veurem si expulsem la femta amb greix. Per estimular aquesta fase, va molt bé l’oli d’oliva verge amb el suc d’una llimona en dejú.
Les vitamines A i E són necessàries per teniu una mucosa intestinal intacte.
Tampoc s’absorbirà la vitamina B12, tot i que en un entorn d’inflamació la vit. B12 pot estar augmentada en analítica i també quan falla la fase II de metilació del fetge, aquesta vitamina B12 no s’activa i s’acumula en sang.
Sinó s’absorbeixen bé els aminoàcids es pot produir una desnutrició proteica i si a més hi ha un excés de permeabilitat es produeix una enteropatia, una pèrdua de proteïnes en cas de diarrea.
En els nens, pot portar a una malnutrició crònica i a una falta de creixement.
Aquesta translocació bacteriana, sobretot en el cas de l’Escherichia Coli va associada a un excés de lipopolisacàrids, lps, que estimulen el sistema immune associat a mucoses provocant un quadre d’inflamació sistèmica.
El Sibo va associat a una disbacteriosi de l’intestí gruixut i també s’ha vist que una disbacteriosi a la boca provoca una disbacteriosi a l’intestí prim i per tant també en el colon.
Aquesta disbacteriosi en el colon altera la fermentació de les fibres no digeribles, com el midó resistent i per tant els metabòlits que generen; Butirat, Acetat i Propionat, molt importants per la regeneració de la mucosa intestinal.
L’excés de metabòlits que provoquen aquests proteobacteris, poden ser neurotòxics, com el P-cresol o el Indol i els trobem a trastorns com l’autisme o el Parkinson.
Pot haver alteracions del pes o no, neuroinflamació i alteracions de l’estat d’ànim, fatiga, cansament, dolors articulars, dolor difús, al·lèrgies, dermatitis i altres alteracions cutànies.
TIPUS DE SIBO
El SIBO (H2) d’hidrogen és produït per bacteris sobrecrescuts, transposats de l’intestí gruixut i s’associa a malalties autoimmunes.
El SIBO de metà es relaciona més amb l’obesitat i l’estrenyiment.
El SIBO (H2S) de bacteris sulfato reductores, amb una producció d’excés de sulfur d’hidrogen es relaciona amb la malaltia inflamatòria intestinal.
TRACTAMENT
Després d’identificar els patògens sobrecrescuts que trobem a l’intestí prim hem d’intervenir amb antibiòtics naturals, en el nostre cas.
De fet s’ha evidenciat segons un estudi mèdic de l’Hospital Johns Hopkins que el tractament amb productes naturals és igual d’eficaç que el tractament químic. Concretament es va estudiar el següent tractament:
En cas de sobrecreixement de l’Escherichia Coli com que pot estar en forma de biofilms, lipopolisacàrids, començem degradant aquests biofilms amb Artemisia Absintrium, Lactoferrina o NAC.
Com a antibiòtics naturals;
Com que una de les causes és la hipoclorhídria, s’ha de revisar que l’àcid de l’estómac sigui el correcte. Un dèficit de zinc es relaciona amb les gastritis autoimmunes.
Enzims proteolítics abans de menjades en cas de dèficit d’enzims digestius, Vitamina B12 sublingual i B6 també s’ha de considerar en cas d’un dèficit d’absorció o de conjugació.
Revisar l’alimentació. Les dietes FODMAP (baixes en carbohidrats fermentables) no sempre són adequades en tots els casos i no és recomanable fer-les durant més de 2-3 setmanes.
En SIBO (H2s) per sulfur d’hidrogen, evitarem el pa, la soja, la fruita seca, la col, coliflor, carn de porc, vi, all, ceba.
En IMO (arquees) en canvi, si que ens beneficia l’all, l’artemisia absintrium, l’orenga, el lactobacillus plantarum i l’oli de coco.
Es important intervenir no només eliminant aquests patògens sobrecrescuts, sinó la finalitat sempre, és equilibrar la microbiota, estabilitzant els bacteris d’homeòstasi i refer la mucosa intestinal amb zinc carnosina, vitamina A, E, D, Omega-3 y 7, L-glutamina, butirat i/o midó resistent.
Fonts:
Sari Arponen. Máster en el tratamiento integrativo de enfermedades autoinmunes
Pimentel M. IBS Subjects with Methane on Lactulose Breath Test Have Lower Postpandrial Serotonin levels Than Subjects with Hidrogen. Digestive Diseases and Sciences 2004.
Clarke J.O. Herbal Therapy is Equivalent to Rifaximin for the Treatment of Small Intestinal Bacterial Overgrowth. Global Advances in Health and Medicine 2014
Anàlisi amb l’escàner de Bioressonància